Тименко Володимир
канд. пед. наук, доцент, м. Київ

Порівняльний аналіз професійної підготовки соціальних 
працівників у вищих навчальних закладах США та України

Як свідчить проведений нами порівняльний аналіз, спільною для обох країн є багаторівневість системи професійної підготовки фахівців соціальної сфери. Виділення різних рівнів у структурі вищої соціальної освіти полегшує її планування, забезпечує більшу гнучкість при переході з одного рівня на інший і дозволяє легше пристосуватися до потреб у підготовці спеціалістів, які постійно змінюються. Проте, на відміну від США, в Україні ще не достатньо чітко розроблені зміст освітніх програм, що функціонують на кожному з цих рівнів, та механізми переходу з одного рівня на інший, вимоги до завершеної освіти на кожному з них. 
Найбільш загальне і цілісне уявлення про зміст освіти соціальних працівників в обох країнах дає аналіз навчальних планів. У США навчальні плани з підготовки соціальних працівників включають цикл загальноосвітніх дисциплін, курси базової професійної підготовки, спеціалізації та дисципліни за вибором. Відповідно до рекомендацій Ради з освіти у соціальній роботі навчальні плани передбачають вертикальну інтеграцію курсів, при якій ввідні навчальні курси забезпечують спеціалізовану частину підготовки. Одночасно передбачається глибока і детальна “прив’язка” змісту підготовки до конкретної сфери соціальної роботи.
У вітчизняній соціальній освіті прийняті дещо інші підходи до формування навчальних планів і програм. Так до обов’язкового мінімуму базової освітньої програми входять наступні блоки навчальних дисциплін: гуманітарні та соціально-економічні дисципліни, на які відводиться близько 20% обсягу навчального часу; фундаментальні дисципліни — біля 15% навчального часу; професійно-орієнтовані становлять близько 15%; вибіркові навчальні дисципліни  становлять від 30 до 40%; на практичну підготовку відводиться в середньому 10-15% навчального часу. 
Розподіл навчального часу за циклами дисциплін свідчить, що підготовка соціальних працівників в Україні орієнтована не на засвоєння вузькоспеціалізованих знань, а на формування фахівця широкого профілю, здатного ефективно працювати у різних сферах професійної діяльності. Проте, одним із недоліків сформованої в Україні системи вищої професійної освіти, у тому числі і соціальної, є недостатня увага до спеціалізованої та практичної підготовки. На нашу думку, вітчизняні навчальні плани і програми підготовки соціальних працівників є дещо перевантаженими фундаментальними знаннями, що не дає можливості приділяти достатньо уваги формуванню спеціальних знань і практичних вмінь. Як свідчить аналіз підготовки фахівців для соціальної сфери у США, студенти мають достатньо можливостей для вивчення дисциплін спеціалізації, розвитку практичних вмінь і навичок, їх корекції. 
Порівняльний аналіз американських та вітчизняних навчальних планів підготовки майбутніх фахівців соціальної сфери свідчить про більш прикладну спрямованість перших та їх орієнтацію на формування у майбутніх фахівців практичних вмінь і навичок, у той час як значну частину змісту підготовки вітчизняних соціальних працівників складають теоретичні курси. На нашу думку, така ситуація є відображенням традицій формування змісту вищої освіти на теоретико-методологічній основі, що склалися у вітчизняній професійній освіті. Як уже було відзначено, на практичну підготовку фахівців соціальної роботи в Україні відводиться від 10 до 15% навчального часу. Відповідно до світових стандартів обсяг практичної підготовки соціальних працівників становить близько 30-50% навчального часу.